O stea pop nepoliticoasă și indocilă
![image](https://cdn.adh.reperio.news/image-e/e57370bc-1bd7-4a3e-a6ff-0522f81f2606/index.jpeg?p=a%3D1%26co%3D1.05%26w%3D500%26h%3D750%26q%3D91%26r%3Dcontain%26f%3Dwebp)
● RAYE, My 21st Century Blues, Human Re Sources, 2023.
O voce cam dezabuzată, un beat atît de plin de sine, o poveste cît un clișeu, dar narată cum trebuie – „Just a heart broke bitch, high heels six inch / In the back of the nightclub, sippin’ champagne / I don’t trust any of these bitches I’m with, / In the back of the taxi sniffin’ cocaine, / Drunk calls, drunk texts, drunk tears, drunk sex, / I was lookin’ for a man who was on the same page, / Now it’s back to the intro, back to the bar, / To the Bentley, to the hotel, to my old ways…”: „Escapism”, unul dintre single-urile celui mai nou album al unei artiste numite RAYE, are calitatea aceea prin care poți recunoaște un cîntec pop bun de la distanță: e memorabil, derivativ, relevant și cumva autoironic. Rachel Agatha Keen, artista despre care vorbesc aici, născută în 1997 la Londra într-o familie anglo-ghaneză, are și ea un traseu interesant: la aproape 17 ani semna un contract cu Polydor Records, parte din conglomeratul Universal Music Group, pentru a înțelege opt ani mai tîrziu – după o dispută publică – că asta nu dusese niciunde din punct de vedere creativ, dincolo de colaborările cu ceva nume importante și cîntece ajunse deloc întîmplător prin partea superioară a topurilor britanice. „Am semnat pentru patru albume și nu m-au lăsat să lansez nici măcar unul. (...) Am făcut tot ce mi-au cerut, am schimbat genurile muzicale ca pe șosete, am muncit șapte zile pe săptămînă… M-am săturat să fiu un fel de viitor pop star politicos și docil. Vreau să scot propriul album acum, vă rog!”, arunca ea săgeți pe Twitter în 2021, anul despărțirii de casa de discuri. Iar My 21st Century Blues, LP-ul lansat pe 3 februarie anul acesta, este mai mult despre asta, el venind să întărească și să facă și mai multă lumină în vechea povestea: „On my way, figured a way, figured a way out, / My pen is a gun, pen is a gun, I’m finna spray now, / He said I was out, said I was done, look at his face now. / Tell them boys, feeling them boys, meet at the stake house, / I been a mess, so I’m in a dress and I got my cakes out, / Sleeping on her, sleeping on me, I’m in your face now”. Aici, pe „Hard Out Here”, RAYE își varsă frustrarea într-un număr în care „Give It Away”, bătrînul hit al Red Hot Chilli Peppers, este o aluzie care funcționează. Industria muzicală și experiențele personale din interiorul ei, relațiile sentimentale, tabloul sociopolitic global și luptele cu propriile probleme sînt temele predilecte ale muzicienei londoneze. Cu toate că uneori lasă senzația că, muzical, e prea încărcat, că alteori RAYE însăși încearcă să plonjeze în teritorii neconvingătoare, că din cînd în cînd apar pasaje cam autoindulgente, My 21st Century Blues este unul dintre cele mai reconfortante, dramatice, cathartice, versatile și entertaining albume de pop din ultimii ani.
My 21st Century Blues, noul album al artistei RAYE, poate fi ascultat parțial și achiziționat, în format digital, pe pagina de Bandcamp a britanicei, la adresa rayeband.bandcamp.com/album/my-21st-century-blues.
Paul Breazu este jurnalist.